Jeg ser, du har bragt mig en skat.
Vis dig selv!
Hvad er du?
Er du den, der kaldes Beowulf?
Bee-Wolf. (Talentfuld jæger)
Bjørnen.
Hvilken stærk mand, du der.
Med en konges styrke.
Den konge, du en dag vil blive.
Hvad kender du til mig, Dæmon?
Jeg ved, at under det glamourøse ydre -
- er du lige så meget et monster som min søn, Grendel.
Mit glamourøse ydre?
Man behøver glamourøsitet, for at kunne blive til Konge.
En mand som du, kunne eje den største fortælling, der nogensinde vil fortælles.
Din historie ville forblive i live -
- når alt der er i live nu, er blevet til støv.
Beowulf.
Det er længe siden, -
- at en mand har besøgt mig.
Jeg behøver ikke et sværd for at dræbe dig.
Selvfølgelig ikke, min elskede.
Du tog en søn fra mig.
Giv mig en søn, brave lensmand.
Bliv hos mig.
Elsk mig.
Elsk mig, -
- og jeg skal give dig rigdom der overgår din fantasi.
Jeg skal gøre dig til -
- den største konge, der nogensinde har levet.
Så længe du holder mig i dit hjerte, -
- og dette gyldne horn forbliver i min varetægt, -
- skal du være Konge i al evighed.
Forevig stærk, -
- mægtig, -
- og magtfuld.
Dette lover jeg.
Dette sværger jeg.
Deres Majestæt.
Den er død, My Lady.
Da jeg dræbte Grendels monster til mor, -
- adskilte jeg u-menneskets hoved.
Vores forbandelse er hævet.
Vores forbandelse er ophævet. Ære være Odin.
Ære være Beowulf!
Vores forbandelse er hævet.
Fjern dette fra mit åsyn. Unferth!
I havet, hurtigt!
Jeg plantede Hrunting i Grendels moders bryst, -
- og da jeg trak sværdet fri af hendes lig, -
- blev bæstet vækket til live, -
- så jeg drog sværdet i heksens bryst igen, og der vil det blive.
Indtil Ragnarok, ikke?
Og vores folk skal være taknemmelige indtil Ragnarok.
Mere mjød, Min Herre?
Ja.
Og drikkehornet, har du det?
Nej.
Jeg vidste at den grådige heks ønskede det, så jeg smed det i mosen.
Det var da hun fulgte efter det, at jeg slog til, -
- med det mægtige sværd, Hrunting.
Da hun var død, ledte jeg efter det. Men det var tabt. For evigt.
Så find vores helt et nyt bæger, min elskede.
Men først må helten og jeg, snakke sammen.
Beowulf.
Du hjembragte Grendels hoved.
Hvad med Moderens hoved?
Med hende død og kold i mosen, -
Er det ikke nok, at returnere det ene monsters hoved?
Dræbte du hende?
Vil du høre min fortælling om min kamp imod den modbydelige heks?
Hun er ikke en heks, Beowulf. Det ved vi begge.
Men svar mig, dræbte du hende?
Ville det have været muligt at flygte fra hende, hvis jeg ikke havde?
Grendel er død. Det er alt der betyder noget for mig.
Han kan ikke plage mig mere.
Moderen "heksen", hun er ikke min forbandelse.
Ikke længere.
Hør på mig!
Fordi min herre, Beowulf, er en stor helt, -
- Og fordi han dræbte dæmonen, Grendel, -
- og lagde hans Moder i graven...
- For Beowulf! - Længe leve Beowulf!
... og fordi jeg ingen arving har, -
- jeg har ingen sønner, -
- proklamerer jeg, at ved min død, -
- vil alt jeg ejer, mit Kongerige, -
- min sal af sorg og skam, -
- og selv min yndige unge Dronning, -
- min Wealthow, -
- det hele, alt, -
- efterlader jeg til denne, vores helt.
- Men min Herre. - Jeg har talt!
Jeg har talt!
Når jeg er borte, -
- skal Beowulf, søn af Ecgtheow, blive konge!
Beowulf!
Min Herre.
Alting til sin tid, Beowulf.
Hrothgar!
Han må være snublet.
- Alle hilser Kong Beowulf. - Alle hilser Kong Beowulf.
Alle hilser Kong Beowulf.
Kong Beowulf.
Archers.
Archers!
Dette er ikke kamp, Wiglaf.
Dette er nedslagtning.
Friesianerne vil gøre dem selv til helte, min Herre.
De vil, at skjaldene synger om deres gerninger.
Det bliver en kort sang.
Kan du bebrejde dem?
Din legende er vel kendt fra de Nordligste have, -
- og snevæggene, og til det store Islandske Kongerige.
Du er monster dræberen.
Vi mænd er monstrene nu.
Heltenes tid er forbi, Wiglaf.
Guden Kristus har dræbt det, -
- og efterladt menneskeheden som intet andet end tudende martyrer, -
- bange og skamfulde.
Vis mig til Beowulf! Vis mig til Kong Beowulf!
Kom så, friser. Tal!
Lad ham være!
Tror I det er sportsligt at håne jeres modstander på denne måde?
Lad ham få en hurtig død, med en smule ære intakt.
Kujon!
Dræb du mig!
Kongen må aldrig deltage i direkte kamp.
Dræb indtrængeren nu. Gør det hurtigt! Sæt hans hoved på et spyd.
Stop!
Min Herre. Kongen må ikke deltage i direkte kamp.
Lad ham komme op.
Vil du have dit navn i sangen om Beowulf?
Mener du at den bør ende med mig dræbt af en Friser uden navn?
Jeg er Finn af Fresia, -
- og mit navn skal huskes i al evighed!
Kun hvis du dræber mig!
Ellers er du intet.
Tror du, du er den første der prøver at dræbe mig, eller nummer hundrede?
Så skal jeg sige dig noget, Friser.
Guderne vil ikke tillade min død for dine sløve blade.
Guderne vil ikke tillade at jeg falder for et sværd, eller bliver taget af havet.
Guderne vil ikke lade mig dø i min søvn, men lade mig ældes!
Plant din økse her, Finn af Fresia. Tag mit liv.
En eller anden. Giv ham et sværd, eller...
Eller hvad? Dræbe mig?
Så dræb mig! Gør det! Dræb mig!
Ved du, hvor du ikke kan dræbe mig, min ven?
Fordi jeg døde for mange mange år siden, da jeg var ung.
Giv ham et stykke guld, og send ham hjem.
Han har en historie at fortælle.
Deres Majestæt.
Er De såret?
Ikke en skramme.
Så smuk.
Og så ung.
Du ved, Ursula. Da jeg var ung, -
- troede jeg, at det at være Konge, var at kæmpe hver morgen, -
- og tælle guld bytte op om eftermiddagen -
- og bestige en smuk kvinde hver aften.
Men nu, er intet så godt som det burde have været.
Ikke en gang det at bestige en smuk kvinde hver aften, Deres Majestæt?
Nogle aftener, Ursula. Nogle aftener.
I aften, måske?
Nej. I aften føler jeg alderens trykken.
I morgen, efter festlighederne.
Vi kan jo ikke glemme hvad i morgen er for en dag, kan vi vel?
Din dag. Hvor sangen om Beowulf bliver sunget, -
- om hvordan du løftede mørket fra landet.
Og i overmorgen fejrer vi Kristus fødsel.
Jeg ser at du overlevede.
Desværre, min dronning, -
- er de frisiske indtrængere blevet skubbet tilbage til havet.
Du er ikke en enke, -
- endnu.
Hvor trøstende, min mand.
Hil, Beowulf! Hil, Beowulf!
Unferth.
Du fejrer ikke din Konges storhed i aften?
Jeg har noget til Kongen.
Hvad er det?
Jeg sagde, jeg har noget til Kongen.
- Vis det til mig. - Det vil jeg ikke.
Du viser det til mig først.
Sludder, Wiglaf.
Jeg viser det først til Beowulf. Kongen har brug for at se det.
Kongen -
- har brug for at se hvad?
Mistet og nu fundet.
En gave, passende for en Konge.
Genkender du det?
Hvor har du fundet det henne?
Ved mosen. Min slave, Cain fandt det i bakkerne hvor intet gror.
Jeg straffede ham, for at betræde et så uhelligt sted.
Min Herre, -
- er dette ikke...
Så, herre Beowulf, -
- den er kommet tilbage til dig efter alle disse år.
Min Herre, dette er slaven som fandt den.
Jeg beder Dem, dræb mig ikke.
Hvor fandt du denne skat?
Jeg undskylder at jeg stak af, Herre. Men gør mig ikke mere fortræd.
- Svar din Konge! - Stop!
Stop.
Hvor?
Oppe i mosen.
Men jeg ville bringe den tilbage, Herre. Det sværger jeg.
Er det det hele?
Ingen dæmon? Ingen heks?
Ingen kvinde?
Hil Beowulf! Hil Beowulf!
Se dig selv. Du er intet.
En tom skal.
Kom frem!
Vis dig selv!
Selv med al din rigdom -
- dit kongerige, din magt, din ære, -
- og din kvinde.
Hvilken af dem, syntes du at jeg skal dræbe først?
Din lille kønne sengevarmer?
Eller din vise dronning?
Hvad er du?
Jeg er noget du efterlod, -
- fader!
Endnu en søvnløs nat?
Det er okay, pigebarn.
Jeg spiser dig ikke.
Han har mareridt.
De kommer oftere.
Han er Konge, og konger har meget på samvittigheden.
Han siger dit navn i søvne.
Gør han?
Jeg tror, han stadig har Dem i sit hjerte.
Gør du?
Jeg spekulerer tit på, -
- hvad der skete.
Med os?
For mange hemmeligheder.
Gud, hjælp os.
Hvad vil du mig?
Jeg har en besked til min Fader.
Fortæl mig. Hvad gjorde dette?
Jeg så hele vor landsby brænde. Børn skreg da de døde!
Jeg så det, Deres Højhed, spyende ild og røg!
Fanden tage dig! Hvad var det?
En drage!
- Det er Unferth, min Herre! - Unferth.
Siger du, en drage gjorde dette? Stop!
Du havde en aftale.
Du ville ikke blive skadet.
Men nu er det gyldne horn kommet tilbage til dig.
Aftalen er ophævet.
Hvem? Hvem sagde det?
"Faderens synder"!
Det er det sidste jeg hørte.
Det sidste, før min familie blev brændt levende!
Faderens synder.
Indtag jeres stillinger langs den Nordlig kant af den store kløft.
Det er vores eneste håb, hvis jeg fejler.
Min Herre.
Gå ikke. Jeg beder dem!
Du er fri. Jeg løslader dig.
Find en god mand og bær hans børn. Men bær ham en søn.
Jeg vil ikke have andre. Jeg vil have Dem.
Jeg er ikke den mand du tror jeg er.
De er en stor mand, og en helt. Det ved jeg er sandt.
Så er du så tåbelig som resten af dem!
Yderst imponerende, min kære.
Men rustningen passede dig bedre i din ungdom.
Det er jeg sikker på.
Hvorfor tager du ikke den arme pige, -
- og lever dine sidste år i fred?
Lad en ung helt redde os.
Hvad?
Og lade mareridtet starte forfra igen?
Jeg har bragt denne rædsel til mit Kongerige.
- Jeg må gøre en ende på hende. - Hende?
Var hun så smuk, Beowulf?
Er skønhed så kostbar?
Smuk, og fuld af fine løfter.
Jeg var svag.
Jeg er ked af det.
Så utrolig ked af det.
Jeg har altid elsket dig, min Dronning.
Og jeg dig.
Behold et minde om mig, -
- ikke som en konge eller en helt, -
- men som en mand, -
- fejlbarlig og mangelfuld.
Dette er stedet.
Hvor du slagtede Grendels Moder.
Wiglaf, jeg har ingen sønner, -
- og hvis denne dæmon dræber mig, har jeg arrangeret med budbringerne, -
- at du skal være konge.
Sig ikke sådan noget, min Herre.
Gode ven. Der er noget du bør vide.
Nej! Der er intet jeg bør vide.
Du er Beowulf. Beowulf den mægtige. Helten!
Slagteren, og dæmonernes overmand!
Lad os nu dræbe den flyvende djævel, hvor den sover, -
- og forsætte med vores sølle liv!
- Skal jeg gå ind sammen med dig? - Nej.
Godt.
Beowulf.
Det er længe siden.
Tag dit forbandede horn, og lad mit land i fred.
For sent, min elskede.
Ved Odins brændte nosser!
Den er på vej imod Herot!
Nu!
Hrothgar.
Kom så! Kom så!
Fanden tage dig!
Jeg vil have dit øglehoved på en pæl!
Nej!
Min Herre!
Nej!
Her over! Pas på dronningen.
- Pas på dronningen. - Pas på dronningen.
Jeg sagde jo, at vi var for gamle til at være helte.
Lad os få dit til en healer.
Ikke denne gang, gamle ven.
Du er Beowulf.
En lille ting som dette, kan ikke slå dig ud.
Kan du høre hende?
Jeg hører intet.
Grendels moder, min søns moder, min...
- Nej, min Herre. - Min...
Du dræbte Grendels moder, da vi var unge.
Der synges om det.
Det er for sent for løgne, Wiglaf.
For sent.
Han var -
- den tapreste af os.
Han var prinsen -
- over alle krigere.
Hans navn vil leve for evigt.
Hans sange skal lyde i al evighed.
LeG